Габриела Мистрал
Химн на дървото

Превод от испански: Александър Муратов, Атанас Далчев, 1968

chitanka.info

Побратиме дърво, дълбоко

в пръстта забил нокте кафяви

и в жажда по небе високо

развѐдрено чело възправил:

ти примири ме с тая тиня,

с чиито сокове се храня,

но своята родина синя

ми дай да помня непрестанно.

Вестиш на пътника по пладне

присъствието си насъщно

с широката си сянка хладна

и с нимбата на свойта същност.

Как да разкрия научи ме

на битието във лъката

влиянието неизтощимо

на своята душа богата.

Дърво, създател благ и вещ

на плодове със дъх тамянен,

на дървесина за строеж,

на вятърът благоуханен,

и стряхата на листа свеж,

на соковете благовонни

и чудодейната смола,

изпълнено с ръце от клони

и сладко пеещи гърла:

стори ме като тебе щедра,

тъй плодовита аз да стана,

че със сърце и мисъл ведра

света да мога да обхвана.

И нека никое усилие

ме никога не уморява,

и нека мойто изобилие

се лее, без да намалява!

Дърво, де пулсът на живота

бий толкова успокоен

и тъмни страсти не буботят,

а спира трескавият ден:

покой и мярка дай ми само,

мъжествената яснота,

ще вдъхна в елинския мрамор

дъха на божествеността.

Дърво, ти си било отвеки

утроба кротка на жена

и всяко клонче в гняздо леко

люлее рожбица една:

дари ме с листи гъсти, тежки,

за да склони тъй, мълчешком,

онез, що във леса човешки

клон не намериха за дом.

Дърво, изпълнено с обилни

богатства, с вечна мощ, дърво,

възправено като закрилник

на всяко слабо същество:

стори във всяко състояние —

детинство, старост, гнет суров —

душата ми да грей и храни

към всички същества любов.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.